Synnyin jaarliksi Englantiin. Northumbrian Bebbanburgin oikeaksi perilliseksi.
Olin 12-vuotias, kun menin sotaan. Näin siellä isäni kuolevan.
Hyökkääjät vangitsivat lisäkseni saksityttö Bridan.
Itse olin ensin orjana ja myöhemmin jaarli Ragnarin poika.
Kohtalo teki minusta tanskalaisen.
Se teki nuoresta Ragnarista veljeni ja Bridasta rakastettuni.
- Sitten se toi petturin. - Tulipalo!
Valheellisen huhun mukaan olin tappanut Ragnarin.
Joten hänen rikkaudet mukanamme suuntasimme etelään.
Wessexiin Beoccan ja kuninkaan veljen Alfredin puheille.
Koska tanskalaisista näytin saksilta ja saksien mielestä tanskalaiselta, -
sanaani ei luotettu.
Olen kuitenkin Uhtred, Uhtredin poika, ja kohtalo on kaikki.
Tehkää tietä kuninkaalle.
Tästä on puhuttava, herra. Kirves viilsi syvään. Edes kuningas ei selviä siitä.
Meidän on rukoiltava. Aika näyttää.
WINCHESTER WESSEXIN KUNINGASKUNTA
Pahoitteluni, herra, muuhun en pysty ennen kuin olen puhunut Alfredille.
Toin ruokaa sekä olutta ja mikä tärkeintä, hyviä uutisia.
- Onko Alfred kuollut? - Päinvastoin.
Hän on elossa ja voitokkaana. Löimme tanskalaiset.
- Miksi se on hyvä uutinen? - Alfred noudatti neuvojasi. Olet osa hänen kunniaansa.
Kunniaako? Miksi hän sitten vangitsi meidät ja jätti tänne mätänemään?
- Kutsutko sitä kunniaksi? - Voiko hän hetken olla hiljaa?
Ei hän voi, eikä hän ole!
- Pidä ruokasi! En syö ennen vapautumistani! - Vain Alfred voi vapauttaa teidät.
Puhun hänelle. Voit käyttää tämän ajan tapojesi parantamiseen.
- Käytän tämän ajan kirotakseni sinut. - Aivan vapaasti.
Alfred kieltäytyi avustani.
En tarjoa sitä enää ilman hänen aneluaan.
Joskus ihmettelen, onko itsepäisyytesi silkkaa tyhmyyttä.
Tapaatte hänet, kun hän on putsannut haarniskansa verestä ja mudasta.
- Kiitämme Odinia pelastuksestamme. - Tehkää se.
- Olemme tanskalaisia! - Osoita hieman kunnioitusta.
Tee tuo uudelleen niin katkon niskasi.
Mitä nyt?
Minun oli nähtävä, että olet kunnossa.
Miltä näyttää?
- Mene. Vaimoni auttaa minua. - Teidän ylhäisyytenne.
Etuoikeuteni.
Varmista, että se korjataan kunnolla.
En pärjää ilman sinua.
Olisin kuin hanska ilman kättä.
- Kuka siellä? - Herrani...
Rouva, suonette anteeksi.
- Haluaisin hetken keskustella jaarli Uhtredista. - Anteeksi, mutta ylhäisyyden on levättävä.
Niin on. Olette...
Anteeksi.
Aethelwold, olitko taistelussa? En nähnyt sinua.
Minut jätettiin turvaan pappien kanssa.
Tulee vielä uusia taisteluja. Useita.
Ne jatkuvat, kunnes olemme kaikki kuolleet.
- Pitäisikö meidän mielestäsi antautua? - Ei koskaan.
Olen kuitenkin kompromissien kannattaja.
Vaikka rakastankin Jumalaani, minulla ei ole kiire taivaaseen.
Pelkään etteivät polvistuvat pappimme pysty kumoamaan pakanoiden kirveiden mahtia.
Rukoukset on kohdennettava kuninkaan seuraajalle, kuka se sitten onkaan.
Olen kruununperijä.
- Oletko eri mieltä? - Sinua vastaan voi kääntyä nuoruutesi.
- Olen isäni perillinen. - Toki, mutta isälläsi on side myös Alfrediin.
Poika tulee ennen veljeä.
Ehkä kannattaisi puhua kuninkaalle suoraan.
Luullakseni, herra, jos isäsi kuolinvuoteellaan nimeää sinut seuraajakseen, -
neuvoston on vaikea kumota sitä.
Uskon, että isäsi mielellään kuiskaa sen korvaasi, on hän tajuissaan tai ei.
Neuvosi ei jää huomiotta, nuori Odda.
Kiitos, herra.
Guthrum, menit taisteluun ilman minua.
- Miksi? - Se ei ollut tarkoitukseni.
Niinkö?
- Miksi niin sitten tapahtui? - Puhutaan sisällä.
- Puhumme tässä. - He olivat liikkeellä aiemmin kuin odotimme.
Lisäksi he olivat hyvissä asemissa kukkulalla. Se ei toistu.
- Ei niin, koska menetit puolet miehistäsi. - Tapoimme heidän kuninkaansa, Aethelredin.
- Näitkö hänen kaatuvan? - Näin.
Hän sai kirveestä ja kuoli. Emme hävinneet.
Haluat Wessexin kuninkaaksi. Sallin sen.
Missä on maksuni, hopeani ja viljani? Se luvattiin, mutta nyt sitä ei ole.
- Se on yhä siellä. - Tanskalaiset eivät häviä.
- En ole hävinnyt. - Annoit heille toivoa. Se on pahempi.
Ilman kuningastaan heillä ei ole toivoa.
Jos he voittivat tanskalaiset, mitä en usko, mikseivät he juhli?
Pappi ei valehtele, vaikka onkin pappi.
- Miksi he ovat niin erilaisia, niin onnettomia? - Jumalan tahto.
- En ala saksiksi. En elä elämääni pyykäten, pelloilla tai kokaten. - Älä huoli.
Alfred voi auttaa. Käytämme häntä.
Saamme suojan ja myöhemmin vaurautta.
- Hän käytti sinua. - Nyt hän on kiitollisuudenvelassa.
Huomenta.
Kiitokset viime yöstä.
Avatkaa ovi. Haluan tavata isäni.
Ovi auki tai palleistasi tulee ritsan panoksia.
- Tulin rukoilemaan isäni, kuninkaan puolesta. - Kuningas on kuollut.
- Miksei minua kutsuttu? - Sinua ei löydetty.
Nukuin kamarissani.
Ennen kuin hän kuoli, kuningas nimesi minut kruununperijäksi.
Niin hän sanoi minulle. Se on totuus.
Hänen viimeinen tahtonsa. Hänen viimeinen käskynsä.
Teidän on parasta levittää sanaa.
Ilmoitan neuvostolle vaateestasi.
- Tee se. - Vaikka kaikki täällä ja moni muukin -
kuuli isäsi testamenttaavan kruununsa Alfredille.
Hän varmaan houraili.
Millä perusteella?
Olen kuninkaan poika.
Hoida velvollisuutesi.
- Herrani. - Uhtred.
Anna anteeksi vapautuksesi viivästys. Minulla oli muita asioita hoidettavana.
- Ottaako isä olutta? - Hieman. Myös vieraillemme.
- Vaikuttaa siltä, että puhuit totta. - Niin puhuin.
Vaikka voittomme on väliaikainen, -
olen kiitollisuuden velassa, kuten koko Wessex.
- Onko anteeksipyyntöni riittävä? - Ei ole, herra.
Uhtred tarkoittaa, ettei se ole tarpeen.
Haluan, että minua kohdellaan jaarlina, koska olen jaarli.
- Northumbriassa. Tämä on Wessex. - Tämä on Englanti.
- Puhuit itse yhdestä kuningaskunnasta. - Sinulla ei ole maata ollenkaan.
Haluan ja myös ansaitsen maata.
Toin sinut tänne vain kiitokseni tähden, mutta puhumme aiheesta myöhemmin.
- Nyt minulla on tärkeämpiä asioita. - Tarjosin voiton. Mikä on muka tärkeämpää?
Kuningas on kuollut.
- Milloin? - Hetki sitten.
Ensimmäisenä tekonani kuninkaana tarjoan tanskalaisille rauhaa.
He pitävät sinua selkärangattomana.
- Herra. - Heille on vakuutettava toisin.
Tyttö, tuo hedelmiä kamariini. Pilkottuja omenoita sekä maitoa.
Levätkää, peseytykää ja syökää hyvin. Olette ansainneet sen.
Tulevaa kuningasta ei voi puhutella noin.
- Hän ei ole herrani, eikä tuleva kuninkaani. - Kuuntele tarkasti.
Alfredia kannattaa seurata. Hän on tiesi Bebbanburgiin, herranasi.
Uhtredin tie on hänen asiansa, ei papin.
Suo anteeksi, herra.
Poistun rukoilemaan voimia ja pyyhkimään mielestäni nämä epäpyhät ajatukset.
- Haluatko maata Wessexistä? - Se on tieni Bebbanburgiin.
Tanskalaiset riistävät kaiken Alfredilta saamasi.
Kuten myös henkesi. Heitä ei voi voittaa.
Anteeksi, Teidän ylhäisyytenne, suoritan tehtävää Teidän ylhäisyydellenne Alfredille.
- Onko maito Alfredille? - On se.
Et hiisku sanaakaan. Mene siitä.
Nuori herra Aethelwold.
Pojannulikka, joka kuninkaaksi halajaa.
Kunnioittaakseen edesmennyttä kuningasta, Alfred toivoo, ettei rumaan naamaasi satu.
Hän ei silti suvaitse julkeuttasi ja valheitasi.
- Poikasi on osallisena "julkeuteeni". - Vaiti!
Älä sekoita muita salaliittoihisi.
Naamani ei ole ruma.
Sinut lähetetään Hamptoniin, luostariin opiskelemaan. Siitä tulee pitkä prosessi.
- Olen kuninkaan poika. - Wessexillä ei ole varaa kahtiajakoon, -
eikä idiootin kakaran tuittuiluihin, oli aatelinen tai ei.
Hoida homma.
- Teenkö hänestä säyseän, herra? - Toivon, että teet.
Ei, ei.
Sisään.
Halusitte nähdä minut, herra.
Kyllä halusin.
Viet viestin Guthrumille ja tanskalaisille.
Kutsut heidät neuvotteluun.
Olen mielelläni edustajanne, herra.
Kiitos.
- Loukkasinko teitä katselemalla? - Ette, Teidän ylhäisyytenne.
Puolustan teitä hengelläni.
Edustatte kaikkea, mikä on arvokasta. Olet kuin Wessex ja Englanti, -
jota aina tulee vaalia eikä milloinkaan häpäistä.
Vain tullakseen rakastetuksi. Vimmatusti.
- Kuka siellä? - Herrani.
Omatuntoni.
Herrani, liityttekö rukoushetkeen kanssani kuninkaan poismenon johdosta?
Liityn, isä. Kiitän teitä.
Suokaa anteeksi, Teidän majesteettinne, maito on hapantunut.
Olen kyllästynyt maitoon ja omenoihin. Tarvitsen lihaa.
- Se olisi aatettanne vastaan, herrani. - Herranne tarvitsee ruokaa.
Hän ei ole pyhimys, eikä koskaan tule olemaankaan. Olen selvinnyt taistelusta. Tarvitsen lihaa.
Rukoilkaamme yhdessä voimia, herrani.
Miksi sen pitää olla syntiä?
Tämä on jo nyt taakka.
Vaikuttaa, ettei koskaan ole kyse, mitä haluaisin tehdä, -
vaan siitä, mitä minun on pakko tehdä.
Pyytäkää Jumalalta voimia minulle kantaa kruunua samalla kun pyydätte itsellennekin.
Odottakaa hetki, isä Beocca.
- Niin, herra. - Uhtredilla voi olla käyttöä.
Olen iloinen, että ajattelette niin.
- Mikä tämä Brida on hänelle? - Sanoisin, että haitta, herrani.
- Vaimoko? - Ei ikinä.
- Hän on levoton. - Kuin paholainen hänen olkapäällään.
Hän on ihastunut naiseen.
Niin on, tavallaan.
- Tulemme näkemään. Kiitos. - Herrani.
Tuon viestiä kuningas Alfredilta.
- Kuka on kuningas Alfred? - Alfred, Wessexin kuningas.
Hän kutsuu jaarli Guthrumin rauhanneuvotteluun.
Tule alas hevosesi selästä, poika.
Oletpa kaunis.
- Kerro kuningas... Mikä hänen nimensä olikaan? - Alfred.
Kerro kuningas Alfredille, että Guthrum hyväksyy hänen kutsunsa -
- ja odottaa innolla hänen tapaamistaan. - Välitän viestinne, herra.
Tämä hevonen kuuluu nyt minulle.
Alfred haluaa löytää käyttöä sinulle, -
mutta Brida ei auta asiaan.
- Ehkä voit pitää hänet loitolla minusta. - Alfred tietää miten voin olla hyödyksi.
Olen todistanut sen. Hänen on todistettava, että on hyödyksi minulle.
- Hänestä tulee kuningas. - Sitten voit palvella häntä.
Palvelen täällä itseäni. Alfred on vain keino ottaa takaisin omani.
Maani, rikkauteni ja arvonimeni.
Olen hyödyksi hänelle ja hän on hyödyksi minulle.
Älä pidä häntä naivina. Hän näkee suoraan lävitsesi.
Hän näkee sen, mitä annan hänen nähdä.
Etsitkö seuraa, tyttö?
Tykkään enemmän jumalten kuin tyhmien miesten seurasta.
Joskus toiste sitten.
- Huomenta, Uhtred. - Huomenta, herra.
- Hieno haarniskapaita. - On ja se on sinun, -
taisteluasu saksisoturille. Lahja.
Vastineeksi mistä? Asioilla on aina hintansa.
Jonka jo maksoit voitostamme kukkulalla.
Nuori Odda, oletko esittänyt anteeksipyyntösi Uhtredille?
Vilpitön pahoitteluni. Puhuitte totta.
Ehkä pieni kumarrus vielä.
Voitte jättää meidät nyt.
Hyvä kuningas luottaa hyviin neuvoihin, Uhtred.
Esimerkiksi veljenpoikani Aethelwold, kuninkaan poika, -
on nuori, mutta pitää itseään kruununperijänä. Mitä teen hänen kanssaan?
Teidän pitäisi tappaa hänet, herra. Kuten setäni Aelfric tappaisi minut.
- Tappamatta jättäminen on heikkoutta. - Olette röyhkeä.
Sallin sen. Pakana hänen sisällään puhuu.
Ajattelet kuin tanskalainen.
Tappaessani Aethelwoldin myöntäisin hänen oikeutensa valtaistuimelle, -
mitä hänellä ei mielestäni ole.
Pakanallisesta mielipiteestä tosin voisi olla hyötyä neuvostossa.
Mitä tanskalaiset pelkäävät eniten?
- He ovat sotureita, jotka elävät taistellakseen. - Jos he häviävät, miten käy sitten?
Taistelussa he mielummin vetäytyvät kuin menettävät miehensä.
Jos he jotain pelkäävät niin miestensä menettämistä.
Rakastavat taistelua, mutta vihaavat häviötä? Tuskin mikään paljastus.
- Odda ei näytä arvostavan neuvojasi. - En välitä.
Olen miettinyt pyyntöäsi jaarliksi nimittämisestä.
- Mikä on järjetöntä. - Minä olen jaarli.
Ilman edes vuohta, saati maata missä se laiduntaisi.
- Olen syntyperältäni jaarli. - Sopisiko jaarliksi tulo avioliiton kautta?
Tiedän puolison, jolla saisit sekä maan, että arvonimen.
- En tarvitse vaimoa. - Nainen auttaisi sinua kasvamaan.
Kasvattamaan juuret, jotka sinulta puuttuu.
Avioliitto osoittaisi sitoutumisesi Wessexiin.
Olen osoittanut sitoumuksen. Sanoit itsekin voiton olevan ansiotani.
Sinä autoit, mutta voiton otti Wessexin miehet.
Joihin nyt kieltäydyt liittymästä tämän avioliiton kautta.
Kaikki miehet haluavat maata ja hopeaa, enkä minä ole erilainen.
Usko minua, minulla ei ole tarvetta vaimolle.
- Miekkani on sinun. - Kovalla hinnalla.
Minulta on viety kaikki.
Tarvitsen arvonimen. Minun täytyy rikastua itse.
Tarjoatko vai myytkö minulle miekkaasi?
Jaarlin on omistettava maata. Se on laki.
Seiso kuitenkin rinnallani edessä olevien neuvottelujen aikana, -
auta minua tulkitsemaan vihollistani, niin vastineeksi -
puhumme tarkemmin vauraudesta ja palkitsemisesta.
Mitä näit? Mitä ne näyttivät sinulle?
Se on oma asiani. En voi hyvin.
Tässä.
Vettä.
Kohtalo määrittää, mistä löydämme itsemme.
Kolmen kehrääjän työtä. He istuvat syvällä maassa alapuolellamme -
ja ovat tuoneet meidät tänne.
Meidän pitäisi lähteä täältä.
Cornwalumiin, Walesiin, Irlantiin, minne tahansa.
- Miksi? - Paetaan.
Turvallisuuden takia.
- Näin Ragnarin laivan. - Menneisyyden.
Ei, Tuulikyyn.
- Nuoren Ragnarinko? - Olin laivalla. Näin sen.
Haluan lähteä täältä. Tule mukaani.
- Tule mukaani. - Annoin lupauksen Alfredille.
Osallistun neuvotteluihin neuvonantajana.
Meille ei ole muutakaan paikkaa, minne menisimme.
Emme voi jäädä tänne.
Se on alku.
Jätä minut.
Emme voi hortoilla ympäriinsä tekemättä mitään.
Miten voit luottaa häneen? Mistä tiedät, ettei hän luovuta sinua Guthrumin -
kautta Ubballe? Et tiedä mitään hänestä.
Luotan isä Beoccaan ja Beocca on hänen pappinsa.
Sanoin, että jätä minut.
Et ollut laivalla kanssani!
Mene Alfredin luo, niin katson, kun hän pettää sinut.
Mitä tiedämme tästä Alfredista?
Että hän on kuvottava, heikko ja haluaa neuvotella.
Kävi ilmi, ettei hän ole soturi.
Hän voitti sinut, Guthrum.
Mitä se kertoo?
Neuvottelua.
- Hopeaa. - Otamme hänen hopeansa.
- Sekä hänen maansa. - Entä jos hän kieltäytyy?
Ei hän kieltäydy. Hän haluaa elää ja tulla kutsutuksi kuninkaaksi.
Jumalamme taivaassa, pyydämme Sinulta palvelusta -
uskolliselle palvelijallesi Alfredille.
Siunaa häntä rohkeudella, voimalla ja viisaudella.
Älä koskaan hylkää häntä.
Suo hänelle puhtaita ja pyhiä ajatuksia -
ja voimaa suorittaa Sinun työtäsi tämän maan päällä kuninkaanamme.
Salli tämän Alfredin voitelun mahdollistaa tahtosi.
Olet Jumalan kuningas, Wessexin Alfred.
- Eläköön kuningas Alfred! - Eläköön kuningas Alfred!
Eläköön kuningas Alfred!
En voi kuvitella elämää ilman sinua.
WILTON WESSEXIN KUNINGASKUNTA
- Onko se Guthrum? - On.
Hänen hiuksissaan näkyy luu. Se on hänen äitinsä kylkiluu.
- Kuinka herttaista. Entä muut? - Iso mies on Ubba.
Onko päällikkö Ubba heidän mukanaan? Sanoit hänen olevan pohjoisessa.
Tämä on hyvä asia.
- Oletko Alfred, Wessexin kuningas? - Olen.
- Oletko sinä jaarli Guthrum? - Olen.
Mikäli haluatte rauhaa, teidän on maksettava.
- Sinä olet jaarli Ubba. Tervetuloa. - Puhu.
Vaihdossa sovittuun määrään viljaa, karjaa ja hopeaa, -
ehdotan että te ja laivanne palaatte Lontooseen ja pysytte siellä.
Haluan teidän rajoittuvan Itä-Angliaan, Merciaan ja Northumbriaan.
Wessex on saksien aluetta ja kielletty tanskalaisilta.
- Emme aio lähteä Wessexistä. Saavuimme vasta. - Sitten kuolette nälkään.
Teillä on niukasti ruokaa, ei suojaa ja heikentynyt armeija.
Jos luulet meidän heikentyneen, miksi ehdotat rauhaa?
Sisäinen kristittyni sanoo niin. Se on Jumalani tahto.
- En kuuntele puhetta jumalista. - Jumalasta. On vain yksi.
- Puhut viljasta, hevosista, hopeasta ja maista. - En puhu maista.
- Mitä he kirjoittavat? - Sen, mitä puhumme.
- Jokaisen sananko? - Kyllä, jokaisen sanan.
Saanen sitten sanoa perse, tissit, nussia, ja paska.
He taltioivat historiaa, jota luomme täällä. Ihmiset tulevat lukemaan tapaamisestamme.
Odotan innolla kuulevani antautumisenne ehdot.
Saatte maksun paluustanne Lontooseen. Ei ole muita ehtoja, eikä antautumista.
Guthrum ei tule poistumaan Readingumista.
- Saanen muistuttaa nälkäkuolemasta. - Me hyökkäämme. Me tapamme.
Sekä menetät lisää miehiäsi.
Onko toiveesi menettää lisää miehiä?
Selvinneet sotilaasi saattavat etsiä uuden herran.
- Kutsuitko minut tänne loukattavaksi? - Tarjoan rauhaa ja faktoja.
Hänen päästään voit saada rauhasi.
Uhtred Ragnarson. Petturi.
- Etkö aio sanoa mitään? - Puhun nuorelle Ragnarille.
- En kunnioita muita tanskalaisia. - Hänen päänsä rauhasta.
Haluatte siis Uhtredin vastineeksi rauhasta. Ettekä hopeaa, viljaa tai hevosia.
Haluamme hopean ja petturin pään.
Nämä ovat ehtomme. Sinä Alfred saat jatkaa kuninkaana, -
mutta valtaamme kaikki saksien linnakkeet.
Jos haluatte vallata linnakkeet niin kaikin mokomin.
Montako olette vallanneet tähän mennessä?
- Isä, montako he ovat vallanneet? - Eivät yhtään.
Voimme vallata minkä linnakkeen tahansa, koska tahansa.
Olemme vallanneet koko Englannin.
- Voimme tehdä saman myös Wessexille. - Sanon tämän nyt selvästi.
Olen valmis tarttumaan miekkaan. Meitä on enemmän ja olemme vaarallisia, -
mutta turvautuisin mieluummin rauhaan.
Uthred saa pitää päänsä, mutta maksan teille hyvin poistumisesta Wessexistä.
Ihmiset saavat lukea sen, että Alfred halusi rauhaa.
Alfred maksoi Ubballe ja Guthrumille hopealla säilyttääkseen rauhan.
Minä haluan taisteluiden loppuvan. Niin tullaan kirjoittamaan.
Uhtred.
En olisi koskaan luovuttanut sinua Ubballe.
- Ajatus silti kävi mielessänne. - Ei kertaakaan.
Itse asiassa haluaisin sinun vannovan valan -
vuoden palvelusajaksi.
Auttaisit sotureitani ymmärtämään, että pakanatkin ovat ihmisiä.
Vastineeksi jossain vaiheessa saat oman palkkiosi, -
Bebbanburgin Uthredin.
Yksi vuosi.
Poika.
Kuninkaalle.
Heidät on pysäytetty, mutta ei vielä lyöty.
Tehtävämme on sekä helppo, että mahdoton. Selvitämme, mitä he tekevät seuraavaksi.
- He hyökkäävät kuten aina. - Miten, minne, milloin ja monellako miehellä?
Olemme juhlistamassa rauhaa. Onko pakko puhua sotimisesta?
Puhumme, koska rauha ei tule kestämään.
Heiltä menee vähintään vuosi seuraavan suuren armeijan kasaamiseen.
- Lupaatko? - Onko täällä lihaa lainkaan?
- Kuuluuko hänen edes olla täällä? - Brida on vieraani.
Olisi kannattanut tarttua kuninkaan tarjoukseen vaimosta. Aatelisnaisesta.
Uskon heidän seuraavaksi saapuvan maalta ja mereltä. Hajaannuttaen armeijaamme osiin.
Uthred saattaa olla oikeassa. Tähän voi mennä vuosi tai enemmän, -
mutta selvää on, että tarvitsemme laivoja.
Olemme veden ympäröimiä, mutta laivoja on silti vähän.
Minua et laivaan saa. Poikani on vapaaehtoinen.
Pelastaaksemme rantamme meidän on katsottava pidemmälle.
- Jumalan palvelemiseksi Hänen sanaansa on levitettävä. - Aamen. Ylistys Hänelle.
Uhtred, pedot tanskalaisten laivojen keuloissa...
- Esittävätkö ne heidän jumaliaan? - Ei. Ne ovat vain petoja.
Ne voidaan tarvittaessa poistaa, jottei maan henget pelästy.
- "Maan henget". - Miksi osa heistä teroittaa hampaansa?
- Tekevätkö he niin? - Osa heistä.
- Jumala varjelkoon. - Näyttääkseen, etteivät he pelkää.
Jos he aiheuttavat itselleen sellaista kipua, kuvittele mitä he tekevät saksille.
Opimme heistä päivä päivältä.
Tanskalaisten Uhtred on lupautunut vuodeksi palvelukseeni.
- Ihanko totta? - Kyllä.
On hänen vastuullaan opettaa miehillemme tanskalaisten taistelutavat, -
kilpimuurin muodostus ja muut sellaiset asiat.
Jos saan sanoa, tuo pyrkyri on hädin tuskin mies -
ja oletatte, että hän opettaa minua taistelemaan.
Leofric, en oleta hänen opettavan sinulle mitään.
Kaikin mokomin saat päihittää hänet harjoittelussa.
Kiitos, herra.
Jos heikommat miehemme tietävät saman kuin tanskalainen, -
pelko voidaan karkottaa tiedolla.
Oli heidän hampaansa kuinka terävät hyvänsä.
- Et syönyt illalla. - Olisin vain oksentanut sen.
Koko vuodeksiko?
Se alkaa vuodella ja muuttuu koko elämäksi.
- Hän tarjosi sinulle vaimoa. - En tarvitse vaimoa.
- Sen sijaan vannoit tappavasi tanskalaisia. - Tiedät syyni.
Olemme asuneet palatsissa.
Mitä tapahtuu, jos kohtaat nuoren Ragnarin taistelussa?
Sitten taistelemme.
- Missä hän on? En ole kuullut häntä koko aamuna. - Ei hän ole kaukana.
- Olemme lähdössä. - Huomaan.
Tulen perässä.
Melkein lapsi.
Tiesitkö, että olit raskaana?
- En. - Etkö nähnyt sitä unissasi, -
kun joit sienioluen?
Hautaan sen.
Hautaamme yhdessä. Se on merkki kuolemasta.
- Tiivis rivi! - Kilvet eteen!
- Kilvet ylös! - Kilvet yhteen!
- Katsokaa heitä silmiin. - Lähemmäksi toisianne.
Olemmeko valmiita?
Tiivis rivi!
Kilvet yhteen! Moukaroimme heitä niillä. Ne ovat puolustuksemme ja aseemme.
Kumautamme heidät kumoon. Olemme muuri!
Ennen kuin muurit kohtaavat, kolme ensimmäistä riviä muodostavat korkean kilpimuurin.
Ensimmäinen rivi kyyristyy suojaten alaruumista ja jalkoja.
Toinen rivi kurottaa eteen suojaten yläruumista.
Kolmas rivi nojaa eteen suojaten päätä.
Neljään riviin. Kilvet ylös.
Kivet yhteen!
Kilpimuuri!
Pidän siitä, pyrkyri. Pidän todella.
Tappakaa tuo paskiainen.
Rikkaudet eivät ole minun.
Ne kuuluvat Pelottomalle Ragnarille.
Olisi parasta jättää minut rauhaan.
- Oletko Brida? - Kuka kysyy?
Mitä hänestä?
En ole näkijä, mutta sanoisin hänen olevan onneton.
Hän pitää enemmän tanskalaisten kuin saksien seurasta.
- Siinä ei ole mitään pahaa. - Hän on ollut väärien saksien kanssa.
- Tanskalaisilla on elämän nälkä. - Eikö meillä kaikilla?
Alfred on tosissaan.
Tekopyhä paskiainen.
Inhoa häntä vain, mutta älä ikinä aliarvioi.
Hän on armoton. Hän myös ajattelee.
Se on enemmän kuin mihin me pystymme.
Soturi Leofric.
- Voinko istua seuraanne? - Et voi.
Tietävätkö munkit katoamisestasi?
Uhtred, tässä on Aethelwold, toinen pyrkyri.
- Kuninkaan veljenpoika. - En ole kuninkaan veljenpoika.
Olen kuningas, -
mutta Alfred haluaa leikkiä kuningasta ja kaikki kusipäät tyytyvät valheeseen.
- Mistä puhuimmekaan? - Alfredista.
Hän ei anna minun taistella. Kerroinko sen jo?
- Useasti. - Se on totta. Hän ei päästä minua taisteluun.
Kelpaan vain halkomaan hänelle kivipiiraita.
- Sano tuo jonkun muun kuullen ja sinut hirtetään. - Satutat kuninkaallista.
Olet onnekas, ettei Alfred ole jo tappanut sinua.
Jumala ei salli sitä hänelle. Pidän Jumalasta.
- Onko tuo hopeaa? - On.
Miksi?
- Jätät minut. - Oletko kännissä?
- Ehkä vähän. - Annamme hopeat nuorelle Ragnarille.
Huomenna. Illan pimetessä.
Hän on täällä. Saamme kerrottua hänelle totuuden.
Voimme liittyä hänen joukkoihinsa.
Miesteni on sitouduttava minuun Jumalan, velvollisuuden, maansa ja Wessexin puolesta.
Aion esittää Uhtredille vielä yhtä avioliittoa.
- Kummityttöni kanssako? - Aivan, Mildrithin kanssa.
Se sitoisi hänet maahamme ja epäsuorasti kirkon kautta myös Jumalaan.
- Se testaisi häntä. - Niin testaisi.
- Sopisiko se sinulle? - Tietenkin. Mitä tahansa Wessexin hyväksi.
Uhtred Ragnarsonina on hyvä olla.
Katso minuun. Et ole Alfredille mitään velkaa.
Sanasi eivät merkitse hänelle mitään. Olet pakana. Pyydän.
Uhtred Ragnarsonista ei koskaan voi tulla Bebbanburgin Uhtredia.
Ei koskaan.
- Tapoitko isäni? - Pitääkö sitä edes kysyä?
- Tapoitko perheeni? - Ei tappanut.
Puhun Uhtredille.
En kysy toista kertaa.
Jos uskot, että olisin pystynyt tappamaan isämme, -
äitimme ja perheemme, -
suorita kostosi.
Tiesin sen. Minun oli vain varmistettava.
Se oli Kjartan.
Kjartan hyökkäsi ja sytytti paikan tuleen.
- Olisin tehnyt kaikkeni pelastaakseni heidät. - Tiesin sen.
En uskonut sanaakaan kuulemastani.
Meillä on Ragnarin rikkaudet. Ne ovat sinua varten.
Brida, sinustahan on kasvanut aikuinen nainen.
Olen nähnyt tämän unissani useasti.
Eli Kjartanin mukaan englantilaiset nousivat isäämme vastaan sinun rohkaisemina.
Hän väittää itse janoavansa kostoa tappajille.
- Uskoitko koskaan häntä? - En koskaan.
Nyt kuitenkin Kjartanilla on kolminkertainen määrä miehiä ja Ubban tuki.
Kun tapan hänet, se pitää tehdä suunnitellusti.
Kun me tapamme hänet.
- Se on vaarallinen homma. - Se on tehtävä.
Ragnar, olemme kanssasi.
- Sitten purjehditte kanssani. - Minä ainakin.
Vannoin Alfredille.
Sillä ei ole merkitystä.
Jos olet vannonut, -
sinun on pidettävä sanasi.
Janoan kostoa, kuten janoan vettä.
Kun aika on otollinen, vannon kulkevani rinnallasi.
Tiedän.
En voi uskoa, että olen päästämässä sinua lähtemään.
Menetän sinut.
Olet ollut puolet minusta.
Kaikki minun hulluudestani.
Ole onnellinen.
Hän ilmeisesti lähti.
Veikkaan, että jäit Alfredin takia tänne.
Myin itseni.
Haarniskapaidasta ja kypärästä.
Sitä me teemme. Myymme itsemme.
Tässä vuodessa, jonka uhraat Alfredille ei ole kyse haarniskapaidasta.
Kyse on sinusta. Sanoinhan, että se kusipää ajattelee.
Hän haluaa sinulta muutakin kuin vuoden palveluksen.
Hän haluaa apuasi Englannin takaisin valtaamiseen.
Koko Englannin.
Tietenkin vuoden jälkeen voit palata myös tanskalaisten joukkoon.
Silloin ainakin saisin mahdollisuuden tappaa sinut.
Mutta mikä ja kuka silloin olisit?
Suomennos: _camel_, SKX, BlackWolf, horge, urponeiti